Detta är BBC.
Följande program är baserat på verkliga händelser.
Det är viktigt att komma ihåg, dock
att du inte kan skriva om historien.
Inte en enda rad.
Bortsett från kanske när du börjar på ett äventyr i rymd och tid.
ETT ÄVENTYR I RYMD OCH TID
Allt okej, herrn?
Mår du bra?
Du måste flytta nu, herrn.
Herrn?
Du är i vägen.
Hallå? Herr Hartnell?
Herr Hartnell, herrn, de ber om dig nu.
Ska jag berätta för dem att du kommer nu?
Berätta vad du vill!
-Ursäkta Mr Hartnell? -Berätta för dem vad du vill!
Lyssna, jag gör bara mitt jobb.
Försvinn, vill du? Jag är inte redo.
Jag behöver mer tid.
Len. Len, för Guds skull,
du sprängs som ett romerskt ljus om du inte är försiktig.
Kan jag ta av mitt huvud? Jag kokar här inne.
Nej, vi börjar igen om en minut.
-Varför, vad händer? -Du vet vem.
Säg till honom att få på skridskorna.
Vissa av oss har en planet att invadera.
Vad?
-Kan jag se ditt pass, herrn? -Åh, kom igen, Harry. Du känner mitt ansikte.
-Det är möjligt, herrn. -Sydney Newman.
Ledtråden är i namnet. Bättre än något förbrytarfoto.
-Jag behöver fortfarande se ditt pass, herrn. -Åt helvetet med det.
Det är inte så vi gör på BBC, herrn.
Det säger du inte.
Så vi fick en stor stor publik för Grandstand,
men vi förlorar dem innan fjortisarna stämmer in
för Juke Box Jury, eller hur?
-Okej. Korrekt. -Vi har ett gap att fylla.
-Tjugofem minuter. -Vad sägs om en annan Dickens?
Fossiliserad, Mervyn. Förlegad. Kvav.
Och andra mindre artiga ord som börjar med F.
Jag har ett ord för dig. "Roligt". Roligt. Hört talas om roligt, Mervyn?
Att något annat du tog med dig från ITV?
Jag hoppas det. Jag hoppas verkligen det.
Vi behöver saker för att hålla sportfånarna, och barnen också.
-Tävlings-loppspel? -Du vet vad jag menar.
Science fiction. Är det verkligen så populärt?
Det var det sista gången jag kollade.
Med barnsliga pojkar, kanske.
Jag gillar det.
-Hon trodde att ballongen hade spruckit. -Vad?
Hon trodde att vi alla hade det. Kuba.
Ingen anledning att hålla tillbaka om missilerna började flyga,
-så hon har blivit tjockare. -Mycket.
Så, vad sa dem?
"Du är bara en produktionsassistent, kära. Det är lite av ett hopp."
Jag ger mig ett år, Jackie, fortsätt i television eller gå ut.
Men vad vet jag? Jag spenderar min tid på att försöka att inte krocka i kamerorna.
Men packa inte ännu, Verity. Lite mjukt, va?
-Du har en...-Vad?
Rödvin.
-Herre gud, det är på, eller hur? -Vad?
Rymdskottet. Sovjets Valentina något.
-Första kvinnan i rymden. -Gud, ja.
Och där är hon, Valentina Tereshkova,
ser lämpligt nog, ut över världen.
Pop-pop-pop.
Den första kvinnan i rymden.
En stor triumf för Sovjetunionen i den ständigt eskalerande rymdloppet.
-Hej? -Verity, det är Sydney.
-Vad? -Sydney!
Sydney! Hej, främling.
Vet du något om barn, Verity?
Inget alls.
Vi vill göra en science-fiction serie. Legitima saker, dock.
-Inga tenn robotar eller GÖMs. -"GÖM"?
Glosögda Monster. Du vet, mutationer och dödsstrålar
och hjärnor i en glasburk, den typen av skit.
Den kommer att gå hela året. En snygg kille, en snygg tjej,
ett barn som hamnar i alla slags problem,
plus en äldre man. Knäpp. Jag kommer tillbaka till honom.
De reser om rymd och tid, hamnar i knipor.
-Det är en härlig idé. -Du känner mig. Pop-pop-pop!
Vi vill ha historia också, ordentlig historia.
Barnen där hemma borde lära sig något.
Och hur är den andra mannen? Den knäppa karaktären?
-Han är en Doktor. -En Doktor?
Han borde vara en Doktor, tycker du inte det? Gör honom till en auktoritetsfigur.
Ungefär, ganska lugnande.
Så, vad tycker du?
Titta, Sydney, jag skulle gärna jobba med dig igen.
Egentligen skulle jag. Det är bara...
Jag gav mig ett år. Gå in på television eller gå ut.
Hej, hej, hej.
Jag vill inte att du ska vara min assistent igen.
Jag vill att du ska producera den.
-Producera det? -Visst!
De har aldrig haft en kvinnlig producent här. Sitt ner.
Du är precis vad den här platsen behöver.
Någon med piss och ättika i sina ådror.
Tack, tror jag.
Jag gjorde ett show som heter Pathfinders för ITV. Ser du det?
Vi hade en gammal kille som hjälten.
Tjurig gammal kille. Det är vad vi vill ha här.
Vänta på det...Uppnärksamhet!
Åh, mina stjärnor, vad gjorde jag för att förtjäna eran hop?
Dravel.
Jag ska gör en kjol till henne.
Ingen ringde?
-Inte sen du frågade sist...-Okej.
-För fem minuter sedan. -Okej, okej.
Du har bara varit arbetslös ett par veckor.
Jo, jag är inte byggd för att lata mig, är jag?
Måste jobba annars förtvinar jag.
Vad sägs om det pjäsen?
En annan rödlätt arméroll? Ingen rädsla.
Det är allt de någonsin erbjuder mig. Busar och förgående Sergeant Majorer.
Men det är så rollbesättningsfolk ser dig, är det inte?
-Auktoritetsfigurer. -Uppmärksamhet!
♫ Min farfar är en rolig en
Gör inte det.
♫ Han har ett ansikte som en syltad lök
Sluta.
-Förbaskat skräp. -Bill, inte framför Judy.
♫ Min farfar är en rolig en ♫
Jag sa sluta med det!
Varför är du alltid så sur, Morfar?
Vad? Vad har det med dig att göra? Dumma flicka.
Judy?
Judy-pudy, älskling!
-För guds skull, Bill, gå efter henne. -Jag har sagt till flickan en gång.
Vad är det för fel på henne? Tyg-öron?
-Gillar du inte att vara framgångsrik? -Det är inte framgång. Jag är legitim.
En legitim skådespelare av scen och film.
Detta är varieté.
Jag frågade bara.
Vad sägs om Leslie French? Han skulle vara underbart.
Han jobbar med Visconti. Han gav oss ett artigt "nej".
-Cyril Cusack? -Ett mindre artigt "nej".
-Kan jag hjälpa dig? -Jag tror att du är på mitt kontor
Det är ett ganska intressant sätt att se på det.
-Jag är en ganska intressant person. -Jag tvivlar inte på det.
Rex Tucker. Jag letar efter Doktor Vem.
I väntan på utnämningen av den permanenta producenten.
Är han med dig?
Du tittar på honom.
Jag kommer tillbaka till Hugh David.
Vem?
Han var i Knight Errant på ITV. Härlig skådespelare.
Inte tillräckligt gammal för Doktorn, eller hur.
Tja, vi vill inte ha morfar Moses, gör vi?
Vi behöver någon som kan spela äldre.
Inspelningsschemat kommer att bli ganska straffande.
-Jag har några idéer. -Jag ringer till Hugh. Se vad han tycker.
-Jag skulle föredra att du inte gjorde det. -Är det ett faktum?
Slöseri med tid.
Vi behöver någon som Frank Morgan i Trollkarlen från Oz
-Han är död. -Rex...
-Och amerikan. -Jag sa "som".
Kanske borde vi alla sova på det.
Det tog trots allt månader att hitta Scarlett O'Hara.
Kära dam, kan jag ha ett ord?
Hallå?
Ja.
Åh, ja!
Är det rätt att du var Sydneys produktionsassistent
på den andra kanalen?
-Ja. -Så det här är en redig befordran.
-Uppenbarligen. -Borde förarga några.
Om fjädrarna inte krås, flyger inget.
Den här serien kommer att bli en fantastisk utmaning.
Yttre rymden. Tidsresande.
I detta första manuset går de tillbaka till stenåldern.
Du kommer behöva all hjälp du kan få,
så Rex kommer att agera som en slags mentor åt dig.
Ett skepp kan inte ha två kaptener.
-Kära dam… -Kalla mig inte det, tack.
-Förlåt. -Och vad sägs om dig, Mervyn?
Vad är din funktion?
Jag ska vara din teknisk expert.
Hjälpa dig genom myren av allt detta.
Sydney tycker självklart att han har rätt person för jobbet.
Det är vad han vill ha för Doktor Vem.
Någon med piss och ättika i sina ådror.
-Sa han det? -Han är väldigt direkt.
Ja.
Titta, allt jag säger är, kära...
Verity,
allt jag säger är "erfarenhet" är inte ett smutsigt ord.
Slåss inte mot oss.
Kanske kan du lägga till några droppar varm öl i med ditt...
-Piss och… -Blandning.
Bara för tillfället.
Bäst att vi skingrar oss. Vi kommer att ha nyheterna här.
Det är smart.
Så de behöver inte titta ner på sina ord hela tiden.
Ja, sicket väsen.
-Någon gör en förmögenhet ut av det. -Jag antar det.
Synd att jag gick inte till patentverket snabbare.
Varför?
Jag uppfann det.
Ta en titt på det, Bill.
Det låter helt klart annorlunda.
Och det är en gammal man, du vet.
-Åh, är det? -Ja. Det är som This Sporting Life.
Jo, jag...Jag älskar att spela äldre.
Jag vet.
-Vad är härnäst? -Ollie ska sätta upp ett möte
och han lät väldigt glad på telefonen.
Han säger att det är en fantastisk roll.
-BBC. -Ja. Ja.
Och det är för barn.
Kom igen, Stumpy.
Till Madame Bovary.
Nåväl, jag är säker på att han blir lyckligare borta från oss.
Några nyheter från designavdelningen?
Inte så hjälpsam, är jag rädd.
Vad är detta? Vad ska vi göra med detta?
Stenåldersman som säger "ugg". Det är galet.
Grottmän och läkare och försvinnande polishytter...
Waris Hussein, vår regissör.
-Verity. -Hej.
-Vad har du jobbat med? -Compact.
Hög konst, faktiskt.
-Håll käften. -Säger inte folk "ugg" i Compact?
Ofta. Mestadels efter en flytande lunch.
Men grottmän manuset är det enda som är redo.
-Vi måste börja med den. -Okej. Och vart spelar vi in?
Lime Grove, Studio D.
Åh, Gud, inte där.
Vi kan inte göra någonting där. Det är ett kvastskåp.
Det är mindre på insidan.
Det är fel form och sprinklerna går av när det blir varmt.
Tja, du gör det briljant, eller hur?
Jag förstår. Enkelt som det.
Det kommer aldrig att fungera.
När börjar vi?
Ursäkta mig.
-Hallå? -Ja, herrn?
Gin och tonic och ett glas mild, tack.
Vodka och tonic, och en röd vin, tack.
-Beklagar, jag serverar… -Vodka och tonic och en rödvin.
Snälla.
-Vodka-tonic, rött vin. -Tack.
Jag hade stått här hela natten.
Vi är alla främlingar i ett konstigt land.
-Mycket djupt. -Är det inte?
Du finner att jag är generellt ganska djup.
-Jag önskar att jag hade din framsida. -Jag önskar att jag hade din baksida.
-Det är en liten persika! -Håll käften.
Låt dig inte luras, Waris. Det är allt det är. Främre.
Inuti skakar jag som ett blad.
Jag är här av huden i mina tänder.
Första indiska regissören har denna plats någonsin haft.
Så vi måste hålla ihop, eller hur?
Få vår lilla serie att funka.
-Det lär dem. -Vem?
Den gamla vakten.
Detta hav av cigg-rök och tweed och svettiga män.
-Inte att jag inte gillar svettiga män. -Jag hoppas inte.
Lyssna, jag hörde ett par gamla fasor som stod vid te-urnan.
De sa, "Jo, hon kom inte hit stående?"
-Sydney fluff, är jag? -Det verkar vara intrycket.
Hur annars kan du få en befordran som den här?
En befordran som vad?
Jag försöker återskapa stenåldern med Airfix lim och BacoFoil!
-"Vi" försöker, ja. -Ja. Förlåt.
Tja, till oss.
-Den förnäma negern. -Och den påträngande judiska fågeln.
-L'chaim. -Skål.
-Vi kunde ha vår egen serie. -Det har vi.
Jag vill inte ha någon av denna skit, tack så mycket.
-Jag ska ta en drink. -Okej.
-Är du regissören? -Ja.
Knappt ur vaggan, ni två.
Låt oss tala kalkon.
Jag är inte säker på det här, inte säker alls.
-Inte? -Bortsett från allt annat,
Jag vill inte ta en på lång sikt.
Hade nog av det på The Army Game. Dödade mig nästan .
-Veckans jävla rep. -Vill ni beställa några drycker?
Whisky och läsk. Choppie-choppie.
-Ja, herrn. -Nu, vems idé var allt detta?
-Den mannen från ITV? -Sydney Newman, ja.
Men så många människor har varit vid födelsen av den,
vi skulle vara här hela dagen.
-Berätta mer om karaktärerna. -Två skollärare.
Ian och Barbara.
De är fascinerad av en sina elever,
en ung flicka som heter Susan.
Hon verkar ha omöjlig kunskap för en flicka från 1963.
Så lärarna följer henne hem,
men "hemma" är en skrot.
Ja, ja, ja. Manus Jag behöver se manus.
Dem går underbart. Underbart.
BBC är verkligen glada över serien.
De kastar allt på det, bästa möjliga faciliteter.
Hur rör de på sig? Ett flygande tefat eller något?
Vårt är en rymd-och tidsmaskin som kan bländas sig in i sin bakgrund.
Menar du att den är täckt av osynlig färg eller något?
-Nej, det anpassar sig efter sin miljö. -Den fastnar i en form.
En polishytt.
-En polishytt? -Hur underbart skulle det vara?
Ett vanligt 1900-talsobjekt på ytan av en främmande planet.
-Fantastisk. -Och öppningstitlarna
-som inget annat du någonsin har sett. -Ja.
Du ser, om man pekar en kamera ner på sin egen bildskärm,
skapar den de mest underbara formerna. Mönster.
Liksom speglar som oändligt reflekterar,
svepande och pulserande som fjärils vingar.
Kanske skulle jag kunna vara i dem.
Hoppa bara framför kameran, skulle du, Tony?
Låt oss se hur det ser ut.
Jösses, nej. Det är skrämmande.
Och vänta tills du hör musiken.
Vi använder den senaste tekniken.
-Hur gjorde du det? -Brians husnycklar.
Vad sägs om Doktorn själv?
Han är ungefär 600 år gammal.
Ser ut som en senil gammal man, men han är tuff.
Tuff! Tuff och stripig, som en gammal kalkon.
Det är vad du gör så bra, herr Hartnell. Barsk och läskigt.
-Men med en gnista. -Lita på mig, Bill, du är perfekt för den.
-Ingen kommer att kunna motstå dig. -Tror du verkligen det?
CS Lewis möter HG Wells möter jultomten. Det är Doktorn.
"Doktor" vem?
-Kom igen, stora leenden. -Skål!
Härligt. En till. Och igen.
-Härliga saker. Det är det, tack. -Du är en tegelsten för att göra det här.
-Jag är kontraktligt skyldig, älskling. -Nej, nej. Jag menar serien.
Du kommer alla att ge det sådan gravitas. Tack.
Så vad gör du av honom?
Åh, jag har alltid varit ett fan. Underbar skärmskådespelare.
-Han skrämmer livet ut ur mig. -Jag tror att han är söt, välsigna honom
"Välsigna honom"? Han är inte lika gammal som han ser ut.
-Han måste ha haft ett tufft liv. -Skål!
-Mår du bra? -Livrädd.
Jag med.
Tja, farväl, verkligheten.
En till.
Tålamod.
Jag har tålamodet hos ett helgon, men det blir tunnare.
Vi behöver Tardis insidan nu.
Jag är upptagen. Ni får er tidsmaskin när jag kan hitta ett ögonblick.
För upptagen för ett barnprogram? Är det allt?
Tålamod.
"Om ni kunde röra vid den utomjordiska sanden
"och lyssna på..."
Jävlar!
"Om du kunde röra vid den utomjordiska sanden och höra
"rop från främmande fåglar,
"och se dem flyga i en annan himmel, skulle det tillfredsställa dig?"
"Susan och jag är avskurna från vårt eget folk,
"men en dag ska vi komma tillbaka.
"Ja, en dag."
-"En dag..." -Vem är Susan?
-Mitt barnbarn. -Jag är ditt barnbarn.
Ja, det är du, självklart, älskling,
men hon är mitt barnbarn i den berättelsen jag gör på televisionen.
Jag spelar en rolig gammal man som bor i en magisk låda
-Som gubben-i-lådan, Morfar? -Lite sådant, ja,
men det här är en maskin i förklädnad.
En tidsmaskin.
Vet du hur man flyger en tidsmaskin, Morfar?
Ja självklart gör jag det.
Du kommer att se. Du kommer att se när jag är på televisionen.
Vi ska gå tillbaka genom historien för att möta kungar och drottningar, och...
bort till avlägsna planeter, där Doktorn kommer att ha alla slags äventyr.
-Doktorn? -Han är den gamla mannen jag spelar.
En Doktor? Gör han folk bättre?
Nej.
"Tror du inte att du är en
-"ganska höghänt ung man?" -Jag har det.
Ni trodde att ni såg en ung flicka gå in på gården.
Ni föreställde er att ni hörde musik eller hennes röst.
Ni tror att hon kan vara där inne.
-Inte så konkret, är det? -Men varför hjälper du inte oss?
Jag hindrar er inte. Ni tränger er in hit...
-Han är lättretlig som fan. -...anklagelser och implikationer.
Om ni båda vill göra åtlöje av er själva,
Föreslår jag att du gör vad du sa att du skulle göra. Gå och fråga en polis...
Jävlar!
"Hämta" en polisman.
Medan ni snubblar tyst i andra riktningen antar jag?
Kom igen, Barbara.
Vad gör du där ute, farfar?
Gå tillbaka in. Stäng dörren.
-Stäng den dörren! -Barbara!
Okej. Okej, alla, fantastiskt.
Det är där vi stoppar bandet och går in i rymdskeppet.
-När det är byggt. -Okej. Bra. Alla nöjda?
Nej, jag är inte nöjd alls.
-Fröken Lambert, ett ord, om du kan. -Kaffe?
-Bra idé. -Tack.
Kulissen för maskinen, Tardis, när kommer den?
Det har varit en försening.
Nej, det duger inte. Det kommer inte att duga.
Jag vet inte hur jag förväntas klara mig
med all teknisk tjatter jag måste spruta
-utan en förbaskad kuliss att jobba på. -Jag är ledsen, Bill.
Jag behöver tid för att planera alla knappar, förstår du.
-Knappar? -På kontrollerna.
Alla spakar och knappar. Jag behöver veta vad alla gör.
Vad händer om jag trycker på något för att öppna dörrarna och nästa vecka,
Jag använder den för att spränga oss? Du måste förstå det.
Barnen kommer att upptäcka det, ser vi om vi försöker fuska.
Och vi måste diskutera min karaktär.
-Absolut. -Han är för sträv, för otäck, förstår du.
Var är det där gnistan du pratade om?
Saken som gjorde mig så...Så rätt för det?
Åh, Sydney!
Sydney Newman, chef för drama, låt mig presentera di
för herr William Hartnell.
Okej! Vår Doktor.
Bra val. Jag är en stor beundrare. Stor beundrare.
Oj, tack. Men jag behöver diskutera...
Vad var den här fantastiska krigsfilmen du var med i? Vad var det?
Tja, jag har gjort några.
-Vägen framåt? -Ja.
Sicken film. Du var sensationell.
Åh, tycker du verkligen det?
-Åh, ja. Absolut extraordinärt. -Jo, jag...
Jag fick några väldigt trevliga meddelanden, ja.
Var den före eller efter "Brighton Rock"?
-Åh, före. -Såklart.
Du var i "Brighton Rock". Wow, vilken prestation!
Åh. Tja, du är väldigt snäll.
Det borde ha lett till mycket större och bättre saker,
-men jag var inte välsignad -Inte välsignad?
Vad i helvete pratar du om? Såklart är du välsignad.
-Du kommer bli Doktor Vem, eller hur? -Men ja.
Perfekt val för min lilla serie. Jo, min idé, hur som helst.
Det är vad jag gör. Idéer.
En dag kom jag in i ITV. "Jag har en idé," sa jag.
"The Avengers." "Vad handlar det om?" sa dem.
"Hur i helvete ska jag veta?" Sa jag. "Men sicken titel!"
Pop-pop-pop!
Du, herrn, kommer att göra en stor inverkan med denna karaktär.
Ska jag?
Bara en filmstjärna skulle kunna göra det.
Så nyanserad. Så många lager.
Tja, du vet, man försöker.
Och dessa barn är perfekta för det.
Du kunde inte vara i säkrare händer.
Rolig, energi, ungdom, pop-pop-pop!
Missfoster.
Tack så mycket, Sydney. Du har ingen aning om vilken skillnad det gör.
Var en producent, Verity. Hitta ett sätt att hantera dessa saker.
Eller är du ute på hal is?
Vad gör du?
-Jag är tålmodig. -Vad?
-Jag kan vara väldigt tålamod. -Du kan inte stanna här.
Vad ska vi prata om? Jag har hela dagen.
Var inte löjlig.
Den gamla andrahandsbutiken, Romerska forumet,
Babylonens hängande trädgårdar? Symfonier i penna och bläck.
Så, säkert kan du vända din hand till min lilla tidsmaskin.
Bara vänd den där talangen till min lilla barn serie.
Vem vet vad som kan hända? Kommer inte ta dig mer än en halvtimme.
-Du är en mycket försiktig kvinna. -Då ska jag sluta störa dig.
Kanske är musan är med dig.
Kanske är det det bästa du någonsin har tänkt på.
Mycket bra. Mycket bra.
Här. Här, madam.
Här är din förbaskade Tardis.
Visade sig vara ganska bra, har du inte det?
Genom skåpdörrarna och in i Narnia.
För jävla stor. Tar upp halva studion.
-Ja, min älskling, var inte rädd. -Ja?
-Ja, Waris, jag hörde honom. -Tack. Okej.
-Kan du skicka mitt manus till mig, tack? -Vad är förseningen, Doug?
-Detta är löjligt! -Beklagar, pojkar och flickor.
Han säger att han inte kommer att få sina tänder smutsiga.
Dougie, det är 100.000 f.Kr.
-Jag vet. -Det är Gums stam.
Han säger att han fick dem bleknade för att komma in på teven.
Det spelar väl ingen roll? Vi ser bara hans jävla skugga.
-Jag kan göra det. -Vad?
Jag har inget emot att svarta tänderna.
Jag har redan sandloppor i min Y-fronter. Kan inte bli mycket värre.
Okej. Stout man. Jag tror att vi är sorterade, då guv.
Tack, Dougie.
Okej. Till positionen, allihopa,
och rulla för att spela in om 15.
Gud, det är varmt här inne.
-Någon annan som är het? -Ja.
Kan vi göra något åt värmen?
Jag trodde att han skulle vara van vid det.
-Vad? -Ingenting.
Se upp, Arthur.
Fem minuter, sen släcker de lamporna.
-Det är reglerna. -Okej, allihopa.
Tyst, tack. Tyst.
Fem. Fyra. Tre.
Okej, kommer till kamera 1 på ett.
Okej. Rensa två.
Dessa människor är kända för dig, tror jag.
Vad gör du här? De är två av mina lärare.
Är det din ursäkt för detta oöverkomliga,
obefogade intrång?
Du hade ingen rätt att bjuda in dem hit.
-Jag skyller på dig för det här, Susan. -Kommer på...Kommer på tre.
-Men farfar, jag...-Är det här där du bor, Susan?
-Ja. -På tre.
-Kommer på ett. -Det var bara en låda.
På ett.
-Det kan inte vara. -På tre. Kommer på två.
Du ser? Jag visste att det skulle hända.
Flytta kameran.
-Ta tag i kassen. -Flytta den förbaskade kameran.
Jag gör mitt bästa, okej? Om det är så enkelt, varför försöker inte du?
Jag skulle bara vilja...
Jag vet att detta är absurt, men...
Dörrarna.
-Vad händer med dörrarna? -Tardis kan åka vart som helst.
"Tardis"? Jag vet inte vad du menar, Susan.
Jag hittade på "Tardis" från initialerna. Tid och relativa dimensioner i rymden.
Jag trodde att ni både skulle inse när ni kom in och såg
-de olika dimensionerna från utsidan. -Gud!
Vad händer med de förbaskade dörrarna?
Saken som ser ut som en polishytt fast i en skrotupplag
kan åka var som helst i tid och rum?
-Åh, Susan, var inte löjlig. -Jösses!
Stel som en skotts plånbok.
Ni ser ut som oss. Ni låter som oss.
Jag föddes på 4800-talet.
Få det under skydd!
Hämta skydden!
-Alla ut. -Är jag på än?
Någon? Jag har gjort mina tänder.
Önskar jag visste vilken jävla dimension jag var i.
Hallå?
Någon?
Nej, mitt barn. Vi kan inte släppa vår hemlighet
in i 1900-talets värld.
Men du kan inte hålla dem fångna här.
Du kan inte hålla oss fångna någonstans.
Jag kan inte låta er gå, lärare.
Oavsett om ni tror på att vad ni har fått veta har ingen betydelse.
Du och din följeslagare kommer att lämna fotspår
på en tid vi inte skulle gå på.
Om jag måste tvinga er ut härifrån, kommer jag att veta det.
Kanske har vi snubblat på någonting bortom vår förståelse.
Varför kom ni hit? Varför?
-Farfar, nej! -Nej, det gör du inte.
-Sluta med det. Släpp honom! -Släpp mig!
Ska vi ta och till lunch.
-Inte hungrig? -Verkar inte ha mycket av en aptit.
Förvånad?
Jag borde sparka er två.
Okej. Ta bort referensen till tiden de kommer ifrån.
"4800-talet" är för specifikt. Det är Doktor Vem, kom ihåg.
Den gamla killen är för otäck. Han borde vara snällare. Roligare.
Och barnet måste vara fräck också. Som en vanlig tonåring.
-Gillade du något av det? -Inte mycket.
-Hata öppningen. -Du skämtar.
-För konstig. -Det är sensationellt.
-Bara för att det är nytt...-Hallå, jag gillar nytt.
Jag gör nytt, kommer du ihåg?
Det är för läskigt för barnen.
-Jag trodde att vi försökte skrämma dem. -Skrämma dem, inte traumatisera dem.
Ändra det.
-Över min döda kropp! -Det kan ordnas.
Det kommer att kosta, och de kommer att korsfästa mig för det.
Vad?
Gör allt igen.
-Jag är inte rätt för rollen. -Bill...
Bara inte rätt för det.
-Det är inte jag. Det är inte jag alls. -Bill, lyssna på mig.
Sydney tyckte att det var bra.
Han är överlycklig. Jag svek dig.
Du svek mig?
Du hade rätt. Du hadde så rätt.
Vi har gjort Doktorn alltför ofin. Vi behöver mycket mer av er i honom.
Mycket mer charm, och värme, och glimten.
Du visste det. Jag kunde inte se det.
Är du säker på att du har rätt man?
Såklart jag är.
Jag är...Jag är rädd, förstår du.
Jag har aldrig gjort någonting sånt här tidigare.
Trycket, schemat,
och alla de rodiga orden.
Jag är här för dig, Bill.
Lovar du?
Varje steg.
Okej.
Jag måste berätta för de andra nu.
Tid och vatten väntar på ingen man, va?
Tid och rymd, Bill. Och de väntar inte på någon kvinna heller.
Jag hindrar dig inte.
Om ni båda vill göra narr av er själva,
Jag föreslår att du gör vad du sa att du skulle göra.
-Gå och hitta en polis. -Okej, klart tre. Klar tre.
-Bild två. Stramare på två. -...bara en väg in och ut ur denna gård.
Jag kommer vara här när ni kommer tillbaka. Jag vill se era ansikten när ni försöker
-att förklara ert beteende... -Stramare på ett.
...till en polis, Chesterman. Chesterton.
-Vi ska hitta en. -Han fick namnet fel.
Kan vi gå tillbaka? Kan vi gå tillbaka?
Vi har redan slutat spela in tre gånger.
-Endast en enda ändring tillåts. -Tack, Mervyn.
Fyra ändringar i en hel show, det är... Det är så jävlat primitivt.
Ung man talar sanning. BBC-utrustning från stenåldern.
Vi har inget val, har vi?
-Framåt, Waris och framåt. -Okej, vänta vid ett.
Åh, nej, farfar, nej!
Låt mig komma igenom. Gå tillbaka till skeppet, barn.
Det kan vara någonstans. Kära, kära, kära, kära.
Det här hjälper oss inte alls. Jag föreslår att innan vi går ut och utforskar,
-Låt oss städa upp oss själva. -Åh, ja.
Vad läser strålningen, Susan?
Det läser normalt, farfar.
Okej bra.
Jag ska berätta för dem att vi kan klara av sändningsdatumet.
Hur går det med de andra manusen?
Din kanadensiska vän gör en om Marco Polo.
Fantastiskt, det är mer som min notis. Få barnen intresserade i äkta historia.
Vi testar också en av Tony Hancocks författare, Terry Nation.
-Har du ett manus? -Ja, det är bra.
-Vad handlar det om? -Robotar.
Nej... Nej, det är inte robotar.
Regel 1, inga robotar.
-Regel 2... -Inga glosögda monster..
Jag vet, men jag lovar dig att de inte är det,
Det är en väldigt intressant historia, som ligger på en avlägsen planet efter ett kärnvapenstrid...
Okej, okej, sak samma. Skicka det direkt upp till mig. Då får vi se.
Den här tiden om några veckor kommer episod 1 att ha sänts.
Modigt hjärta, älskling.
Jag tror att vi kommer bli en hit.
Håller tummarna. Vi kunde klara oss med lite tur.
Ohyggliga, maskinliknande varelser.
En lins på en flexibel axel.
Agerar som ett öga?
Du kommer att gå före oss och följa mina riktningar.
Ian bryter undan och springer för det.
Utrota...
Utrota.
Det är med stor ånger att vi meddelar att
President Kennedy är död.
Han sköts ner när han körde i en öppen bil
genom staden Dallas, Texas.
Lönnmördarens identitet förblir obekräftad vid denna tidpunkt.
Det var väldigt bra, Bill.
Och nu återkommer vi till nyheterna.
Vice president Lyndon Johnson var igår svuren in
som den 36:e presidenten av USA,
efter mordet på John Fitzgerald Kennedy...
De kommer alla att titta på nyheterna.
Hon är över budgeten.
Nej, nej, det är mer än så.
Jag är rädd att Fröken Lambert inte vet vad hon gör.
Första grottmän, nu dessa dumma robotar.
Vad säger du?
Att du inte ska göra mer än dessa fyra episoder
du har redan kommit i produktion.
Döda det, Sydney.
Döda Doktor Vem.
Recensionerna var respektabla.
Tittarsiffrorna också, respektabelt, med tanke på vad som hände.
Sydney vill se dig, Verity.
Det är mitt fel. Jag befordrade dig för tidigt.
Jag gillar inte hur serien går.
Först, jävla grottmän.
-Inget val... -Och sen dessa day-laks.
-Daleks. -Precis vad jag ville undvika.
-Billigt Science-Fiction skräp. -Har du läst manuset?
-Ja. -Verkligen?
Ja, tillräckligt för att se sopor när jag ser det.
Jesus, Dorlocks.
-Daleks! -Sak samma!
-Glosögda... -De är inte glosögda monster.!
De brukade vara som oss.
Strålning har fått dem till reträtt inuti dessa ogenomträngliga metallskal,
och nu hatar de allt som inte är som dem.
Allt de vet hur man gör är gå till attack.
Doktorn och hans vänner dyker upp och försöker få dem att se saker på ett annat sätt,
att förstå andra människor och göra fred, det är bra saker!
Det är starka saker, Sydney, och jag tror verkligen på det.
Ja...
Jag ville ha någon med piss och vinäger.
Jag tror att vi har något speciellt här, Sydney.
En knockout. Vi måste bara hålla nerverna.
Okej.
Jag ska prata med cheferna.
Och jag vill ha en omsändning.
-Vad? -På lördag.
Upprepa Episod 1 före Episod 2.
Ingen såg på grund av mordet.
Jag förstår.
Detta är Kennedys fel.
Vi förtjänar ett rättvist svep med piskan, Sydney.
Det är bäst att du har rätt om dessa...
Daleks.
Låt mig vara väldigt tydlig, unga dam,
din nacke ligger på blocket.
Kom igen, gå vidare. Det är som en kaninbur här inne.
-Lätt! -Okej. Är du fin och mysig?
Vad i helvete är det?
Monster för nästa historia.
Vad, en vaskrensare och en äggvisp?
Åh, ja, om de inte kan ta över universum,
de kan kanske piska upp en anständig omelett.
Rulla för att spela in om 15, 14...
Tyst tack, allihopa.
Tio, nio,
åtta, sju, sex,
fem, fyra, action!
Ni kommer att gå före oss
och följa mina direktioner...
På två...
Omedelbart.
Stramare på ett.
Okej, strängare.
Vänta, ett.
På ett.
Om tre.
Vänta, två.
Två.
Jag sa omedelbart.
Giv eld!
-Mina ben. -På två.
-Mina ben. -Dina ben är förlamade
Du kommer att återhämta Dig inom kort
om du inte tvingar oss att använda våra vapen igen. Är det förstått?
Ja, allihopa, träffa Dalekerna.
Ja, de är skumma, eller hur?
De är faktiskt väldigt otäcka.
Ta med den gamla mannen Thal fånge.
För hundra dagar sedan var strålningsräkningen 93.
Det är nu 58. En imponerande minskning.
Michael!
Dennis!
Ditt te blir kallt.
Åh, och det du ville se är på!
Varför? Eftersom vi inte var medvetna om det förrän det var för sent, det är varför.
Sanningen är att er tillgång till droger har misslyckats,
och ni kom in i staden för att se om ni kunde hitta mer.
Thals? Vad pratar du om?
Vi är inte Thals, eller vad ni än kan kallar dem
Kan du inte se att vi är väldigt sjuka?
Du och dina följeslagare behöver en drog för att hålla er vid liv.
Vi har inga handskar... Droger.
-Du sa handskar. -Va?
Ja, det gjorde jag.
Eftersom Daleks är otäcka.
Och du måste ha speciella handskar för att röra vid dem.
Ja.
Du vet sådana saker för att du är Doktor Vem.
Det är rätt.
Utrota! Utrota!
Du kommer vara min fånge!
Du kommer inte att tro på vad jag såg på bussen i morse. Det är spännande.
Sydney vill se dig, Verity.
Tio miljoner tittare för dina glosögda monster.
Tio miljoner.
Och?
Vad vet jag om någonting?
Bra gjort, unge.
En buss?
Vad gjorde du på en buss?
Kom i kontakt med vår publik.
Vår stora stora feta enorma förbaskade publik!
Fort barn, tiden går ut. Kontrollera den otuktingen.
Fellokaliseraren.
Okej, jag tror att det är bäst att vi håller den där, tack.
Första positionerna igen.
Verity. Verity.
Titta på det här. Titta bara på det här.
General De Gaulle. De Gaulle!
-Non, non, non! -Det är underbart.
Vi har verkligen något här.
De älskar oss.
Det här är härliga saker, vet du.
Synd att det är inte i färg.
Kom igen. Hur mycket har jag vunnit?
35 elefanter, 4000 vita hingstar,
-25 tigrar... -Och 10 Bob, din gamla djävul.
Okej, smink är nästan färdig med Kublai Khans siffror,
så det är bäst att vi trycker vidare.
Vad tycker du?
-Åh, wow. -Mycket swish.
-Tycker ni om det? -Underbart, Carole.
Garderoben kommer att låta mig köpa den.
Vända några huvuden på kungens gata.
Åh, Gud.
Är det något, Bill?
Du borde vara mer försiktig, älskling. Kasta dina pengar omkring så.
Det är ett osäkert yrke, du vet. Vi bör alla ha det i åtanke.
Vill du ha något på Newmarket, Bill?
Du vet vad jag menar. Jag säger bara.
Spenderar på nya kläder hela tiden, du vet inte att du är född.
Jag är inget barn. Jag spenderar det som jag vill.
Du har rätt såklart, Bill.
Ingen av oss vet hur länge det här kommer att vara.
Ingen är oersättlig.
-Vem har sagt det? -Alla nämner det.
-Så du gick inte till RADA. -Roedean, älskling.
Flickskolan.
Måste ha varit ett skrivfel på mitt CV. Jag har inte hjärtat att berätta för Sydney.
Bill, tack så mycket för blommorna.
Ledsen att se dig gå.
-Så vad är härnäst för dig? -Jag har blivit erbjuden En Passage till Indien.
Enkel?
Bill, jag hoppas att du aldrig ändrar dig.
Bill. Bill, kom igen.
-Tyst, tack, allihopa. -Åh, ja.
Var snälla och var tysta, damer och herrar.
Visst kommer du inte stanna? Göra mer med oss?
Betesmarker nya.
Det har varit ett nöje, Verity.
Kunde inte ha gjort det utan dig, älskling. Axel mot axel.
Jag såg dig greja med några knappar precis igår kväll,
så jag har bestämt mig för att visa dig alla saker som du inte får röra
under inga omständigheter.
Utrota. Utrota.
Helvete.
Hallå, min älskling.
Vad tycker du?
Massor av spänning.
"Fullskalig Dalek dräkt
"från BBC TV-serien Doktor Vem." Slå ett ljus!
-Endast 66 shillings och sixpence. -Vad kommer du att göra?
Och vi har dessa.
Jösses.
Man och pojke jag har varit på den här lärkan,
men jag har aldrig känt något som...
Otroligt.
Ingen är oersättlig, va?
Så mycket för mjukt, mjukt.
I den här takten driver du stället.
-"Kära morbror Vem..." -Morbror Vem.
"Jag har min fysik O-nivå som kommande
"och jag behöver din hjälp."
Jag vet inte varför de tror att jag kan hjälpa dem.
Det är allt rappakalja för mig.
Snälla.
Doktor Vem. Kan jag få din autograf?
Nu då, vad är det här? En autograf?
Läraren sa att det kommer att bli bra.
Tja, det måste göra dig till en mycket speciell liten pojke...
Alan.
Tack.
Snälla.
Doktor.
Ja, vad är det?
Alan.
-Vad är det, Alan? -Snälla.
-När kommer Dalekerna tillbaka? -Dalekerna.
De tar över hela världen.
Tja, det är vad de gör bäst, eller hur?
Åh, jösses.
Häng med. Häng med. Håll stånd.
Vi måste alla komma tillbaka till Tardis.
-Vad är det här? Vad är det här? Se upp! -Vad?
Se upp. Spring! Spring!
Utrota! Utrota!
Trettiotre, tagning 3!
Klipp!
Okej, en till, tack. Så fort som möjligt. Len!
Du var nästan utanför kanten. Varför är det alltid vi som måste gå igen
-på grund av dig? -Jag behöver pissa, eller hur?
Du borde försöka vara här inne.
Återställ! Då kör vi igen!
Bill...Bill. Jag tänkte jag kunde prova något
-när jag bär dig ner för rampen. -Vad?
Jag trodde kanske jag bara skulle kasta en blick mot dig.
Som om att visa Robomannens inre oro.
Du vet, jag var en man en gång, typen av sak,
innan Dalekerna gjorde mig sån här.
-Vad tror du? -Var inte så jävla löjlig.
-Det var bara ett förslag. -Ja, stuva det.
-Vad är det med dig? -Lägg dig inte i det här.
Hallå, Len! Här borta!
Det är inte för sent, förstår du.
Nej. Jag har bestämt mig.
De kan skriva om dessa saker på nån sekund.
Det är dags att fortsätta, Bill. Det finns många andra saker jag vill göra.
Jo, såklart.
Och det finns mer i livet än bara att skrika på otäcka monster.
Det är inget sätt att prata om mig.
En dag kommer jag att komma tillbaka.
Ja, jag kommer tillbaka.
Fram till dess får det inte finnas ånger,
inga tårar, ingen oro.
Gå bara framåt i alla dina övertygelser,
och bevisa för mig att jag inte misstar mig.
Hej då, Susan.
Hej då, min kära.
Det är underbart, Bill. Verkligen underbart.
Gillar inte farväl, gör han?
Kliver bara av i en minut, Waris.
-Waris? -Han har gjort det mycket på sistone.
-Det är allt. -Titta över mot Bill, Maureen.
Det var det!
-Stort leende. -Skål.
Skål!
En till.
Och titta bara på Bill!
Du ser helt in.
Kom igen, älskling, varför tar du inte ner huvudet?
Vi kan gå igenom detta på morgonen.
Nej, nej, måste få in dem.
Kanske är det dags att fundera på att gå vidare, älskling.
Går vidare.
Du är krossad hela tiden.
Jag kan inte, även om jag ville.
De är helt beroende av mig. Hundratals människor, eller hur?
Och alla barnen där ute.
Man kan inte ha Doktor Vem
utan Doktor Vem, kan man?
Kom igen.
Vortis. Vilken galax är det i?
Det är Isop Galaxen.
Isop Galaxen, Chesterson.
Det är många, många ljusår bort.
Han blir yr. Jag förstår inte hans ord.
Han blir yr, jag förstår inte hans ord.
Bill får inte veta att jag har talat med dig.
Han skulle spela gott helvete
Vad är det?
Vår GP ringde.
Bill mår inte så bra.
Kära nån.
Ingenting seriöst?
Inte på kort sikt.
Det är...
arterioskleros.
Det är en härdning av artärerna.
Jag förstår.
Han röker för mycket.
Dricker för mycket.
Och idag är den enda träningen han får är från att rasta hunden.
Det, plus att göra Doktor Vem nästan hela året.
Tror du att han borde sluta?
Nej.
Nej, han kunde inte bära det.
Han älskar programmet, han är så stolt över det.
Och alla er. Ni borde höra honom.
Men om det finns något du kan göra för att lyfta bördan från axlarna,
du vet, låt honom sakta ner lite.
Jo...
Jag får ett tyst ord med min efterträdare.
Jag förstår...
Vortis? Vilken galax är det i?
Isop Galaxen, Chesterfield...Chesterton.
Många, många ljus jordar,
ljusår från oss...
från-från jorden.
Och ändå...
Vortis, Vortis planeten har inte en måne.
Okej. Håll det där, tack.
Alla dessa saker, du vet, jag kan göra det med en blick.
Bill, jag tror verkligen att vi borde hålla fast vid vad som finns på pappret.
Verity.
Jag kunde göra allt detta med en blick, du vet. Jag behöver inte alla dessa repliker.
Det är som King Lear.
Jag kommer ihåg att Lindsay Anderson
sa samma sak om mig på Sporting Life.
Han rev bara ett par sidor ur manuset,
"Bill kunde göra allt detta med en gest."
Ett upphöjt ögonbryn, förstår du vad jag menar?
Såklart.
Välsigna dig.
Faktiskt, är jag glad att få chansen att prata med dig.
Du är min klippa, Verity, vet du det? Min klippa.
Det vet jag inte.
Sedan den dagen du börja med att berätta om Doktor Vem,
Jag har varit förtrollad, bara förtrollad.
Titta på oss nu, va?
Titta bara på oss.
Våra rumpor är i smör!
Vad ville du berätta för mig?
Vilket var självklart hennes sätt att säga, "Dra åt helvete."
Så, jag är med rätta stolt över mig själv, jag kan upptäcka talang från ljusår bort.
Mina damer och herrar, Verity.
Bästa jävla möte som jag någonsin har gjort.
Verity!
♫ Hon är en jättebra kompis
♫ Fy fan vad hon är bra
♫ Fy fan vad hon är bra!
♫ Hon är en jättebra kompis
♫ Fy fan vad hon är bra ♫
Är du inte med oss?
Kanske om en minut.
Bill, jag ville säga tack.
För allt du har gjort.
Jag är i efterfrågan, det är helt upp till dig.
Struntprat.
I inget litet mål har Bill, Doktor Vem gjort mig.
Varför måste det förändras? Varför måste allt alltid förändras?
Varför kan vi inte fortsätta som vi är?
Liv.
Du då?
-Inte redo för att vila? -Jag, nej.
Inte det minsta.
Den här gamla kroppen är bra för några år till.
Kommer sakna allt detta.
Du har lite...
Låt mig.
Vad ska jag göra utan dig?
Tills vi möts igen.
Där är hon!
-Redo! -Le! Herr purves
Purves och Jackie, titta på varandra.
Jackie, det är det! Härlig.
Ge oss ett leende! Härligt.
Okej, när du är redo, Bill
Herr Hartnell till dig, sonny.
Ursäkta?
Du kan kalla mig med mitt förnamn om vi lära känna varandra bättre.
Om du...Om du varar på min serie, i så fall.
Kan vi gå från toppen av scenen?
Herr Hartnell, du sätter på TV-skärmen.
Skannern.
Skannern. Ja.
Och då trycker du på knappen och dörrarna öppnas.
Nej, nej, kan inte göra det.
Ursäkta?
Jag måste flytta till andra sidan, det är där dörrknappen är.
-Spelar det någon roll? -Såklart det spelar roll.
Okej.
Vi kommer att jobba runt det. Du rör dig hur du vill, herr Hartnell
Tack. Jag ska.
Okej. Överst på scenen då.
Glascylindern
ska gå upp och ner Fartyget flyger.
Rätt, ja. Förlåt.
-Nå? -Ursäkta.
Är snart med dig.
Vem vet hur man gör det?
Åh, för guds skull... Vet ingen om hur man gör någonting!
Ut! Ut!
Jag ska fixa det själv.
Vänteläge. Klocka!
Rulla för att spela in!
Om femton.
Fjorton.
Tyst, tack, allihopa.
Okej, alla redo?
Redo, nu.
Det finns många människor som dansar i mitt synfält...
Det är väldigt avskräckande, tycker du inte det?
Tack.
Nu.
De är alla borta.
Alla borta.
Ingen av dem...
förstod någonsin.
Inte ens unga Susan.
Eller gamla Vicky...
Och sen är det...
Barbara.
Och... Chatterton.
Chesterton!
Herregud!
Kanske...
Jag borde gå tillbaka till min egen tid.
Till min egen planet.
Men jag.
Jag kan inte...
Är allt okej?
Jag...
Jag kan inte...
Är du okej?
Jag...
Jag kan inte...
Herr Hartnell?
Anneke, vänd dig till mig. Vänd dig till mig.
Tack, raring.
Jag kunde vänja mig till det här.
Som du kan se...
Ja, ja, jag hör dig.
Det kan inte fortsätta.
Han har blivit så svår att jobba med. Och hans repliker!
Jag hör dig.
Den stackars mannen är utsliten.
Synd.
Så jävla synd.
Så det är det antar jag.
Vad menar du?
Tja, vi kan inte ha Doktor Vem utan Doktor Vem kan vi?
Morfar! Morfar! Morfar!
Åh, hej där.
Var ska du ta Tardis härnäst, Morfar?
Åh, jag vet inte, älskling.
Fröken säger att du ska gå tillbaka i tiden och träffa Oliver Cromwell
och berätta för honom att inte vara så hemsk.
Ja, det borde jag kanske.
Men jag vill att fjärilarna ska komma tillbaka!
De var vackra. Vi gjorde dem i skolan och jag var en...
Lyssna... Judy...
De kunde ha en stor kamp med Dalekerna.
Och du kan flyga på deras ryggar med en pilbåge.
Lyssna älskling, du får inte förvänta dig för mycket
från din gamla Morfar, vet du.
Jag blir väldigt trött idag och det är...
Graham Porter säger att Tardis snart kommer att få slut på bensin.
Jag måste ta saker lite lättare.
Men jag sa till honom att han var dum.
Tardis kommer att gå på och på för evigt, för det är speciellt och magiskt,
som min Morfar.
Min Morfar är Doktor Vem, och han kan göra vad som helst.
Jag hoppas att du inte tycker att det är förmätet att jag frågar
för detta möte, Sydney.
Förmäten? Helvete nej, Bill.
Jag skulle vilja be dig att komma in, som det råkar vara.
-Åh ja? -Ja...
Ja.
Saker...
Saker kan inte fortsätta som de är.
Exakt! Exakt, Sydney.
Jag är engagerad i Doktor Vem, 100 % engagerad, men om...
Tja, jag behöver mer ledig tid.
Det jävla schema skulle döda en man i min ålder.
Alla replikerna de ger mig!
Barnen vill inte höra all det svamlet
Kanske skulle det vara bäst om författarna bara...
skissar i berättelsen och lämnade det till mig att...hitta på resten.
Nej, nej, det är nog ett steg för långt, men du tar min mening?
Jag är stjärnan i serien.
Jag är Doktorn, och om vi ska fortsätta,
du måste ta hänsyn till det. Ordentlig hänsyn.
Vi har stora planer för Doktor Vem, Bill.
-Tro mig, stora planer. -Åh, jag är...
-Vi är också 100% engagerad. -Mycket glad att höra det.
Men vi tittar på sätt att uppfriska det. Regenerera det.
Men ja. Ganska rätt. Krydda upp allt lite.
-Bill... -Jag är glad att vi är på samma...
våglängd, hur som helst.
Åh, helvete, Bill, det finns inget enkelt sätt att säga det här.
Vi vill att Doktor Vem ska gå vidare.
Ja.
Men inte med dig.
Som du sa måste saker förändras.
Jag förstår.
Vem...
Vem har du i åtanke?
Du är en svår akt att följa, Bill.
Inget behov av mjuk tvål Sydney, du känner mig bättre.
Vem?
-Godkänner du? -Ja, ja.
Precis.
Patrick Troughton.
Utmärkt val.
Jag är så ledsen, Bill.
"Fortune, god natt. Le igen.
"Vrid ditt hjul."
Kung Lear. Jag gjorde det en gång.
Bar ett spjut.
För länge sedan.
Länge,
för länge sedan.
Allt okej, herrn?
Mår du bra?
Du måste flytta dig nu, herrn.
Herrn?
Du är i vägen.
Jag är ledsen, herrn, men du...
Är du inte...
Jag är... ursäkta, ursäkta, officer.
-Du är honom, eller hur? -Mycket ledsen, officer.
Du är Doktor Vem!
Vänta tills jag berättar för barnen...
De älskar dig!
Det har bestämts med...
Med ömsesidigt samtycke att jag borde...
packa in det.
Ja, just det.
Ge upp.
Jag förstår.
Jo...
Jag tycker att det är för det bästa, raring.
Det gör jag verkligen.
Du kan inte fortsätta så här.
Och jag har gjort mitt märke.
Visat alla att jag kan göra det.
Jag är säker på att det kommer att leda till mycket mer intressanta saker.
Ja.
Tja, jag ska göra oss en god kopp te.
Jag...
Jag vill inte gå.
Åh, Bill.
Ja, vem är vem?
Jag ljuger inte för dig. Jag är livrädd.
Åh, det går bra.
Faktum är att du kommer bli underbar.
Jag sa till dem, förstår du.
Det finns bara en man i England som kan ta över.
Kunde de inte få tag på honom?
Rött ljus. Klocka!
Okej, positionerar alla, tack.
Och rulla för att spela in om femton...
Jag vill att du ska tillhöra någonstans,
att ha egna rötter.
Med David kan du hitta dem rötterna,
och leva normalt som alla kvinnor borde göra.
Tro mig, min kära, dina framtid är med David,
Och inte med en dum gammal gubbe som jag.
En dag kommer jag att komma tillbaka.
Ja, jag kommer tillbaka.
Fram tills dess får det inte finnas ånger, inga tårar, ingen oro.
Gå bara fram i alla dina övertygelser.
och bevisa för mig att jag inte misstar mig.